Sudbine
BARTONELOZA (BOLEST MAČIJEG OGREBA): Kako je Jadranka Hegić spasila jedno dijete?
![](https://naj-portal.com/wp-content/uploads/2020/06/jadranka-hegić.png)
Bartoneloza je poznatija kao bolest mačjeg ogreba, nimalo naivna infekcija koju neke životinje, posebno mačke, mogu da prenesu i na čovjeka. Ono što je dodatna komplikacija je da mačke prenosioci ne moraju da pokazuju nikakve znake bolesti kako bi uopšte prepoznali prisustvo zaraze
Simptomi kod čovjeka zavise od tipa Bartonelle i kako objašnjavaju doktori najčešće se manifestuju pojavom plikova (papula) ili gnojnih plikova (pastule) na mjestu ogrebotine ili ujeda, koji se javljaju pet do deset dana poslije ogrebotine ili ujeda mačke.
Drugi simptomi su otečeni limfni čvorovi (adenopatija) blizu mjesta gdje je koža bila inficirana najčešće na vratu, pazuhu i preponama i obično se pojavljuju u roku od jedne do tri nedjelje poslije kontakata sa mačkom, potom povišena temperatura, umor, opšta slabost, glavobolja, bolovi u zglobovima. U rijetkim slučajevima se javlja i gubitak apetita (anoreksija), gubitak na težini, osip po koži, uvećana slezena, upala grla i limfni čvorovi iz kojih ističe tečnost.
Prenosimo pismo jedne majke iz Slavonije, koja je panično tražila lijeka za svoje dijete. Ona kaže da je
“Mačji ogreb” bolest o kojoj gotovo nitko ništa ne zna. A može biti opasna!
Sve je počelo tako što je njeno 14-mjesečno dijete dobilo temperaturu i otekline na vratu, a zatim je nastala panika!
“Naime, liječnici petnaestak dana nisu znali od čega dijete boluje, u početku su vjerovali da je to nekakva nepoznata bolest.
U međuvremenu, s tretmanima bioenergijom pomagala mu je Jadranka Hegić, a ovo je priča dječakove majke.
«Kada smo ovoga ljeta došli s godišnjeg odmora, moj je sin Marko odjednom dobio temperaturu, a na vratu, između uha i podbratka pojavila mu se neka velika kvrga. Temperatura mu nije pala ni nakon tri dana, pa smo otišli liječniku koji je prepisao antibiotike.
Naime, moj je sin tada imao samo 14 mjeseci pa nam nije mogao objasniti kakve sve tegobe ima, a liječnik je mislio da je to nekakva blaga upala koju će najbolje riješiti antibiotici.
No, pokazalo se da taj lijek uopće ne djeluje, pa su mu izvadili krv i poslali je na analizu u Zagreb, jer se kod nas u Slavoniji takve pretrage ne rade.
Na analizu je trebalo čekati čak dva tjedna, a mojem se Marku stanje nije popravljalo, čak mu se na drugoj strani vrata pojavila još jedna kvrga.
Liječnici su se i sami prestrašili jer nisu znali odrediti o čemu se radi, pa su ga sa sanitetskim prijevozom odveli u Vinogradsku bolnicu u Zagrebu. U Zagrebu su specijalisti vidjeli da su Marku natečeni limfni čvorovi, a to pokazuje da se tijelo brani od neke bolesti.
Ali ni oni nisu mogli odrediti o kakvoj se bolesti radi. Nije se više moglo čekati na nalaze krvi, pa je odmah napravljen CT i dječak je pripremljen za operaciju. Na operaciju su mu izvadili gnoj iz natečenog vrata i komadić limfnog čvora radi analize, kako bi saznali o kakvoj se izraslini radi.
Čitavo to vrijeme davali su mu antibiotike izravno u krv, pa je u žili morao imati ubodenu takozvanu «braunilu». To je igla koja je stalno zabodena u žilu, kako svaki put kada se daje injekcija ne bi trebali ponovno bosti žilu na nekom drugom mjestu. Marka na nekakvo drugo mjesto, u nekakvu drugu žilu.
No kako su mu žile bile vrlo slabe, ipak su morali tu braunilu nakon nekog vremena uvijek ubosti na drugo mjesto.
Kako sve to nije dalo nikakve rezultate, odlučili su napraviti još jednu operaciju kako bi pomoću izvađenog tkiva napravili još nekakve pretrage.
Više nisam znala što bih napravila, nisam mogla gledati Marka kako pati u bolnici, pa sam se sjetila da sam čitala kako Jadranka Hegić pomaže tretmanima na daljinu. Odmah sam je nazvala i zamolila da pomogne i mojem Marku.
Jadranka je napravila nekoliko tretmana na daljinu, a nakon toga dobili smo nalaze i saznali da Marko ima bolest mačjeg ogreba.
Iako su liječnici u to posumnjali, rekli smo im da kod kuće nemamo mačke, pa smo vjerovali da to nikako ne može biti uzrok bolesti.
No kada smo malo razmislili, sjetili smo se kako je neka mačka od susjeda dolazila na terasu i lizala štapiće koje smo imali na stolu i koja su djeca uzimala. Moguće je da Marka mačka nije ogrebla nego je on pojeo ili dirao štapiće koje je prije toga lizala mačka, pa je na taj način obolio.
Napokon je Marko mogao dobiti pravu terapiju, prestali su mu davati antibiotike koje je do tada uzimao te odredili nove lijekove.
Poslali su nas kući, a kada sam pitala liječnike što bismo mogli za njega napraviti, rekli su nam da, na žalost, nikakva druga terapija je postoji te da treba čekati dva do četiri mjeseca kako bi se Marko izliječio.
U međuvremenu molila sam Jadranku da i dalje radi tretmane na daljinu jer sam čitavo to vrijeme imala osjećaj da Marka to umiruje, nakon svih mogućih pretraga i operacija koje je morao proći. To se nastavilo i kada smo došli kući, jer mu se jedan od limfnih čvorova opet povećao, pa je čak iz njega curio gnoj.
Sudbine
Dragan Vratonjić ima sjajna iskustva sa Krnjićevim sokom za dijabetes: NISAM VIŠE (PRE)SLADAK
![](https://naj-portal.com/wp-content/uploads/2023/05/dragan.png)
Kažu da je rudarski hljeb sa sedam kora, ali će vam vjerovatno svi koji su nekada radili kao vozači kamiona reći isto za svoju profesiju. Duge smjene, nespavanje i visoki rizik, spadaju u opis posla profesionalnog vozača kamiona. Potvrdit će vam to i 35-godišnji Dragan Vratonjić, rodom iz Ivanjice (Srbija), ali već 12 godina živi u Ćaćku.
Sretno je oženjen, otac je dvoipogodišnjeg sinčića, za kojeg bi život dao. Dragan, kao profesionalni vozač, putuje cijelom Evropom. Kamion mu je druga kuća. Ne žali se na posao, jer je zarada dobra, jedino što mu nedostaje porodica. Suprugu i sina viđa u dane vikenda, a ponekada ih ne vidi i po 15 dana.
Za ovaj ragovor smo ga zatekli u Italiji. Veoma prijatan sagovornik ispričao nam je kako je pobijedio dijabetes TIP 1 uz pomoć Konjičkog sirupa, kojeg priprema čuveni travar Mirsad Krnjić, ali i otkrio kako je bajker od malih nogu. Motore ja zavolio uz ujaka još kao dječačić i od tada je u bajkerskom svijetu. Priprema se za susret bajkera u Trebinju koji je zakazan početkom juna. Kaže, već je rezervisao hotelski smještaj za sebe i suprugu, pomalo je uzbuđen jer prvi put u životu dolazi u Bosnu, a mnogo toga lijepog je čuo o Bosni i Bosancima.
Visoke vrijednosti šećera za njega su prošlost. Dijabetes Tip 1 je nestao. Njegova gušterača radi kao “švajcarski sat”. On se danas sjano osjeća!
A samo pola godine ranije njegovo stanje je bilo zabrinjavajuće. Čak je proveo 15 dana na bolničkom liječenju.
“Krajem prošle godine sam osjetio da nešto nije uredu sa mojim zdravljem. Najčudnije mi je bilo što sam često ustajao noću da mokrim, a to ranije nije bio slučaj. Odmah poslije novogodišnjih praznika otišao sam da obavim medicinske pretrage. Nalazi su pokazali da mi je visina šećera 21. Uz to bile su i neke bakterije u mokraći, pa su me zadržali u bolnici 15 dana. Nakon što su upalu sanirali, poslali su me kući te mi propisali da 4 puta dnevno primam inzulin – započinje priču Dragan Vratonjić.
Riječ je o onom rjeđem tipu bolesti koji predstavlja svega 10 posto svih slučajeva dijabetesa, a obično se javlja u razdoblju između djetinjstva i 30. godine života, najčešće u doba djetinjstva i adolescencije. Draganova gušterača proizvodila je neznatnu količinu inzulina, hormona koji reguiše metabolizam ugljikohidrata u tijelu.
Uz sve to šokantno je djelovala informacija da za dijabetes tipa 1 nema lijeka, osim što se bolest može držati pod kontrolom injekcijama hormona inzulina kako bi Dragan mogao imati relativno normalan život.
Tromjesečno prosjek šećera kod Deragana je iznosio 22 jedinice, tako da je inzulinska terapija bila jedino rješenje
“U januaru su mi nalazi bili katastrofalni. Oscilacije šećera su bile svakodnevne od hipo do hiper. Nije bilo ni malo dobro za moje zdravlje, a dodatni rizik je bio što sam stalno za volanom, putujem po cijeloj Evropi. Dakle, imam i neuredan život, a dijabetes zahtijeva poseban režim ishrane, fizičke aktivnosti – kazuje naš sagovornik.
Priznaje da do tada ništa nije znao o šećernoj bolesti, ali se počeo privikavati na novi način života.
“Čim sam izašao iz bolnice, slučajno čujem da je prijatelj moga druga koristitio Krnjićevu terapiju za šećernu bolest, te da je vrlo brzo normalizirao vrijednosti šećera. Odmah sam stupio u kontakt sa Mirsadom Krnjićem u Konjicu, a on me povezao sa doktorom Mišom Vučkovićem i nutricionistom Anom Trkuljom.
Kako su bili svježi nalazi, odmah sam preuzeo terapiju, uz preporuku da prvih dana uzimam i biljnu terapiju i inzulin. Redovno sam ih obavještavao o vrijednostima šećera, a kako su se one vraćale u normalu tako sam smanjivao doze inzulina. Dvadesetak dana kasnije ja sam prestao da se bodem injekcijama inzulina – priča Dragan.
Trajala je ta njegova borba sa dijabetesom skoro tri mjeseca. Dragan je ukupno potrošio tri kompletne terapije, a od nedavno ne pije više ni sirup…Uzimao je samo čajeve, ali ni njih više ne pije. Nema potrebe!
“Ja evo već skoro mjesec dana ne pijem više Krnjićvu terapiju, a kontrolišem redovno vrijednosti šećera. One su u normali. Stesao sam i 20-tak suvišnih kilograma, strogo se pridržavam uputa Ane Trkulje Vučković u vezi režima ishrane. Pojedem ponešto i od “zabranjene” hrane, ali šećer je uvijek u granicama normalnih vrijednosti – ne krije svoje zadovoljstvo Dragan.
Nakon svega Dragan će vam kazati da je bilo svega, a najviše neprospavanih noći i strahova od posljedica šećrene bolesti. Na kraju on je uz pomoć biljnih terapija travara Mirsada Krnjića iz Konjica, te stručne savjete Miše i Ane Vučković pobijedio. Njegovi nalazi su odlični, tabele idealne, a on “puca” od zdravlja.
Kontakt telefon travara Mirsada Krnjića je 061 383 325. Pozivni za BiH je 00387.
Brojna svjedočenja prezadovoljnih pacijenata i možete pronaći i na Facebok grupi: Biljem protiv šećerne bolesti (Naj portal)
-
Astrologija4 godine
Lunarni kalendar: MJESEČEVE MIJENE ZA 2021. GODINU
-
Vidoviti ljudi4 godine
Proročica Vera Čudina “ne vidi” ništa lijepo: TEK NAM PREDSTOJI HAOS, JER STIŽE OPASNIJI VIRUS OD KORONE!
-
Sudbine4 godine
Sve više Bišćanki se udaje za migrante: OD OSUDE DO ČESTITKI (POGLEDAJTE KOMENTARE)
-
Zanimljivosti2 mjeseca
Nafakali doktor Edib Šarić iz Mostara: DOBIO 17 AUTOMOBILA NA POKLON